Окремі проблемні питання вітчизняної криміналістики - Когутич, І.І. (Криміналістика і судова експертиза, 2015)
Аналіз обмежено насамперед проблематикою криміналістичних аспектів підтримання державного обвинувачення (методики). Зазначено, що науковці, які досліджують ці питання, використовують як своєрідну матрицю винятково структуру окремих методик розслідування окремих видів (груп) кримінальних правопорушень, що, на думку автора, є не зовсім коректним. Запропоновано декілька концептуальних підходів, зокрема: розглядати криміналістичні методики підтримання державного обвинувачення як комплекс знань у структурі криміналістики; як складову наук прокурорської діяльності та кримінального процесу; або як міждисциплінарний комплекс правових знань із найбільшим тяжінням до криміналістики. Узагальнено, що чимало вчених-криміналістів за сучасного трактування предмета криміналістики вважають за недоцільне акцентувати увагу винятково на кримінальних правопорушеннях. Вони пропонують розширити об’єкт і предмет дослідження науки, поклавши на неї завдання із забезпечення потреб нотаріальної, господарської, банківської діяльності, а також археології, літературознавства, мовознавства, мистецтвознавства, архітектури, екології тощо. У цьому контексті обґрунтовано думку, що таке розширення має стосуватися лише можливих сфер застосування криміналістичних знань, а не перегляду (ревізії) її традиційного двоєдиного об’єкта та предмета. Насамкінець актуалізовано проблему зростання контртенденцій щодо криміналістики у науковій та науково-управлінській сферах. Висловлено занепокоєння, що пасивність у відстоюванні ролі та значення криміналістики може призвести до її витіснення з категорії обов’язкових навчальних дисциплін для майбутніх правників у категорію факультативних. На це вже вказує системне скорочення навчальних годин, відмова від суміжних спецкурсів і магістерських програм, а також зменшення кількості кваліфікаційних робіт із криміналістичної тематики. Навряд чи це можна вважати позитивним зрушенням — хіба що зауважити, що з подібними наслідками вже зіткнулися колеги у багатьох пострадянських країнах, які передчасно відмовилися від східноєвропейської традиції криміналістики на користь теоретично звуженого західного аналога.